29.97
Dobrý večer.
-Budeme večeřet? Umírám hlady. -Hned, pane.
Dobrý večer, profesore Higginsi.
"Když řekla, jak její teta ukousla tu lžíci
"Byl jsem z ní hotový
"A mé srdce ocitlo se rázem na měsíci
"Když nám řekla, jak táta pije džin
"Nikdy jsem nezažil zábavnější neděli
"Než když vzkřikla hni tou velkou..."
-Ano, pane? -Je slečna Doolittlová doma?
Koho mám ohlásit?
Jsem Freddy Eynsford-Hill. Pokud by si mě nepamatovala,
jsem ten, co se tak "uculoval".
Ano, pane.
A dala byste jí tohle?
Nechcete jít dál?
Právě večeří, ale můžete počkat v hale.
Ne, děkuji, chci poznat ulici, kde bydlí.
"Touhle ulicí často kráčel jsem
"Vždycky zůstala mi pod nohama pevná zem
"Náhle si připadám, že v oblacích létám
"V ulici, kde jak vím, bydlíš ty
"Kvetou za ploty právě šeříky
"Slyšíš jinde v městě zpívat slavíky?
"Je snad jinde zář, jakou má tvoje tvář?
"Je jenom v ulici, kde bydlíš ty
"Ach, co jen mé srdce cítí
"Když vím, že blízko mne jsi
"Co jen mé srdce pocítí
"Když představím si, že vyjdeš ty
"Lidé zvědaví, ti mně nevadí
"Já chci procházet se tam, kde její pohled o mě zavadí
"Čas že plyne dál
"Já bych věčně stál
"U domu v ulici, kde bydlíš ty"
Je mi moc líto, pane,
ale slečna Doolittlová nechce už nikdy nikoho vidět.
Ale proč? Byla úžasná.
Ano, řekli mi to. Mám jí něco vyřídit?
Řekněte, že počkám.
Mohl byste čekat celé dny, i týdny.
Nevidíte, že tady budu šťastnější?
"Lidé zvědaví, ti mě nevadí
"Já chci procházet se tam, kde její pohled o mě zavadí
"Čas že plyne dál
"Já bych věčně stál
"U domu v ulici, kde bydlíš ty"
Vážně, Higginsi. Pokračovat v tom by bylo nelidské.
Uvědomujete si, co ji za těch šest týdnů musíte naučit?
Jak má chodit, mluvit, oslovovat lordy,
biskupy a velvyslance. To je beznadějné.
Higginsi, chci odvolat tu sázku.
Vím, že jste tvrdohlavý, ale já také.
Necháme toho.
Jsem pevně rozhodnutý.
Rozumíte, Higginsi, je konec.
Stane-li se dnes večer něco na velvyslanectví,
dostane-li se slečna Doolittlová do trapné situace,
bude to na jen vás.
Eliza to zvládne.
Co když ne? Vzpomeňte na Ascot.
Co když udělá další hroznou chybu?
Na plese nebudou koně, Pickeringu.
Pomyslete, jaká to budou muka.
Stane-li se něco, nevím, co udělám.
Můžete se vrátit k regimentu.
Není čas na legrácky, Higginsi.
To, co jste s ní těch šest týdnů dělal,
nemá obdoby.
Proboha, nepřecházejte tu pořád. Nemůžete se zastavit?
Dejte si portské. Je dobré na nervy.
Já nejsem nervózní.
-Kde je? -Na klavíru.
Auto je tu, pane.
Zavolejte slečnu Doolittlovou.
Vsadím se, že jí ty sakramentské šaty nebudou.
Já to říkal. Ti francouzští návrháři.
Měl jste je koupit v anglickém obchodě.
-Dáte si také skleničku? -Ne, děkuji.
Jste si jistý, že si zapamatuje vše, co jste do ní natloukl?
Uvidíme.
Co když ne?
Prohraji sázku.
Jedno mi na vás vadí. Ta vaše prokletá samolibost.
V tuto chvíli, kdy jde o tolik,
je zcela nemravné odmítnout sklenici portského.
A co ta dívka? Děláte, jako by nebyla důležitá.
Nesmysl. Ovšemže je důležitá.
Co myslíte, že jsem teď celou tu dobu dělal?
Co by mohlo být důležitějšího, než vytvořit z jedné osoby...
osobu jinou tím, že pro ni vytvoříme novou řeč?
To znamená zaplnit přehradu, která dělí třídy...
a duše.
Ona je nesmírně důležitá.
Slečno Doolittlová, vypadáte překrásně.
Děkuji, plukovníku.
Co myslíte, Higginsi?
Není to špatné.
Maestro!
Pamatujete si mě?
Ne. Kdo proboha jste?
Jsem váš žák. Váš první a nejlepší žák.
Jsem Zoltan Karpathy.
Proslavil jsem vás po celé Evropě.
Učil jste mě fonetiku, pamatujete?
Proč se nedáte ostříhat?
Nemám váš impozantní zjev, vaši postavu, vaše čelo.
S krátkými vlasy by si mě nikdo nevšiml.
Odkud máte ty zlaté mince?
To jsou vyznamenání za jazyky.
Je tu transylvánská královna.
Při slavnostech jsem pro ni nepostradatelný.
Ovládám 32 jazyků. V Evropě znám kdekoho.
Odhalím každého podvodníka.
Profesore Karpathy.
Řecký velvyslanec.
Řecký, to určitě!
Předstírá neznalost angličtiny, ale mě neoklame.
Je to syn hodináře z Yorkshiru.
Mluví anglicky tak ohavně, že neutrousí slova,
aniž by prozradil svůj původ.
Nechám ho předstírat dál, ale zaplatí za to. Všichni musí platit.
Promiňte, ale volají vás nahoru. Její Jasnost vás potřebuje.
Vikomt a vikomtesa Saxonovi.
Baron a baronka z Yorkshiru.
Lord Guy a lady Scot-Aucklandová.
Hrabě a hraběnka Demerauovi.
Vikomt a vikomtesa Hillyardovi.
Pan a paní Lanserovi.
Lord a lady Clandersovi.
Slečna Eliza Doolittlová, plukovník Pickering.
Profesor Higgins.
-Vaše Excelence. -Slečno Doolittlová.
Těší mě.
Dobrý večer, plukovníku.
Máte s sebou dnes večer okouzlující mladou dámu.
Kdo je to?
Má sestřenice. A Higginsova. Promiňte.
Profesor Higgins.
Vypadá tak cizokrajně, jako by stále žila v zahradě.
To také žila. Do jisté míry.
Henry musí Elizu ihned odvést. Je tu jazykový odborník.
-Víte, takový specialista na podvodníky. -Prosím?
Ta mladá dáma s plukovníkem Pickeringem...
Zjistěte, co je zač.
Bude mi potěšením.
Je to nebezpečná situace.
Povězte mi něco víc o tom řeckém velvyslanci.
S radostí, ale nejdřív bych byl rád představen této krasavici.
Tak on je vážně z Yorkshiru?
Její Veličenstvo královna Transylvánie...
a Jeho Královské Veličenstvo princ Gregor.
Jak okouzlující.
Slečna Doolittlová, madam.
Slečno Doolittlová, můj syn by si s vámi chtěl zatančit.
Naprosto fantastická.
Velká hloupost to byla.
Byl to obrovský úspěch.
Nuže, pane Higginsi?
Triumf, naprostý triumf.
Higginsi, byl jste vynikající.
Přiznejte se, neměl jste chvílemi trochu strach?
Za celý večer ne?
Ne, viděl jsem, že máme vyhráno.
Připadal jsem si jako medvěd v kleci.
Byl to obrovský úspěch.
Nebýt té sázky, byl bych to před dvěma měsíci vzdal.
Bylo to fantastické.
Ano, velká hloupost to byla.
Higginsi, musím před vámi zasalutovat.
Ti hlupáci se nevyznají ve vlastních záležitostech.
"Vy jste to, brachu, vyhrál, tu sázku jste vyhrál
"Dneska jste, brachu, slavil jasné vítězství
"Já myslel, že to vzdáte, ta výdrž, co máte
"Je důvod, že se vaše čelo laurem skví
"Za to, co jste vykonal, si zasloužíte řád
"Dejte pokoj, to nic není
"Sám jste všechno překonal, co v cestě mohlo stát
"To ne! To ne! Já na to nebyl sám
"Vždyť povedlo se to díky vám
"Vy jste to ale vyhrál, tu sázku jste vyhrál
"Svou neochvějnou vůlí, pevný jak skála z žuly
"Je to všechno
"Jenom vaše vítězství!
"Mně pěkně bylo horko z ní, jak já byl dneska nervózní
"Nejméně o rok jsem teď starší snad
"Jen jsme vešli, poznal jsem, že zaručeně vyhrajem
"A pak jsem se moh nudou ukousat
"A kolem plno nadšení
"Kdo je to božské stvoření?
"Jak dámu poprvé by viděl snad
"A když jí transylvánský princ nabídl své rámě
"A začal v sále valčík tančit s ní
"Já věděl, že jste vyhrál, tu sázku jste vyhrál
"Věřili všichni zkrátka, že je aristokratka
"A to bylo...
"vaše vítězství!"
Díky Bohu za Zoltana Karpathyho.
Nebýt jeho, umřel bych tam nudou.
Karpathy? Ten příšerný Maďar? On tam byl?
Ano, byl, a vůbec se nezměnil.
"Ten rošťák s tím vším, co ví
"Mastí si kapsu a podvádí
"Rozhodl se, že na to vyzraje
"A zjistí, kdo ta slečna Doolittlová je
"Všude, kam nám oko padlo, tam on byl
"Ten slídil mazaný z Budapešti
"Chvíli nás v klidu nenechal, já byl bych ho vzal
"Rád do kleští
"Pak poznal jsem, že bude lepší příležitost mu dát
"Já odstoupil jsem a nechal ho s ní tancovat
"Samý šarm snažil se být, protože se chtěl pokusit
"Pomocí všemožných triků svých její totožnost odhalit
"Když dotančili tanec poslední, on tvářil se, že všechno dobře ví
"S úsměvem širokým a hlasem horlivým převelice
"Oznámil hostitelce, že je to podvodnice!"
Ne!
"Její angličtina je příliš dobrá, řekl, což jasně značí, že cizinka je
"Zatímco ostatní národy se vlastní jazyk učí
"Angličané ne
"Ač pilně studovala s odborníkem na gramatiku
"Rozpoznat se dá, že...
"Maďarka je rozená!
"Nejen to, ale z královské krve
"Je princezna
"A její krev, jak řekl, je modřejší než voda v Dunaji
"Že z královské je krve, to všichni poznají
"Myslela, že mýlím se, což pravda nebyla
"Jak mohla myslet si, že krajana by ošálila?
"Odhalím přece každého, kdo na této zemi žije
"A ona je z Uher tak jistě jako Uherská rapsodie"
"Profesore, já vám blahopřeji
"Vždyť vaše vítězství je
"Blahopřejeme, profesore
"Vejdete do historie!"
Díky Bohu je po všem.
Mohu jít spát beze strachu, co bude zítra.
-Dobrou noc. -Dobrou noc.
Půjdu také spát. Dobrou noc. Byl to mimořádný zážitek.
Dobrou noc, Pickeringu.
Paní Pearceová?
Krucinál, chtěl jsem ji požádat, aby mi ráno udělala kávu, ne čaj.
Nechte jí prosím vzkaz, Elizo. A zhasněte.
Musejí být dole. Zatraceně.
Jednou někde zapomenu i hlavu.
Kde jsou sakra moje trepky?
Tady jsou!
Vezměte si je a ať vás v nich všude pronásleduje smůla.
Co proboha? Co se stalo?
Něco se stalo?
Ne, vám se nic nestalo. Já vám vyhrála sázku, ne?
To vám stačí! Na mně přece nezáleží!
Tys mi vyhrála sázku? Ty namyšlená nicko! Já ji vyhrál!
Proč jsi hodila těmi trepkami?
Protože vám chci rozbít nos. Nejradši bych vás zabila!
Měl jste mě nechat tam, kde jste mě našel.
Jste rád, že je po všem. Ted mě tam můžete hodit zpátky, že?
Tak naše stvoření je nervózní?
Zatáhni ty drápy! Jak se opovažuješ?
Sedni si a dej pokoj!
Co se mnou bude?
Jak já to mám vědět?
Záleží na tom?
Vám ne. To vím.
Vám by nevadilo, kdybych umřela. Neznamenám nic.
Jako ňáký trepky.
Nějaké trepky!
Nějaké! Myslela jsem, že už na tom nesejde.
Proč jsi se tak zničehonic rozzlobila?
Vadilo ti snad, jak jsme s tebou zacházeli?
Ne.
Choval se k tobě někdo špatně? Plukovník, paní Pearceová?
Ne.
Nebudeš tvrdit, že jsem byl na tebe zlý já.
Ne.
Tak to jsem rád.
Budeš asi po tom dnešním náporu unavená.
Dáš si čokoládový bonbón?
Ne, děkuji.
Je normální, že jsi trochu nervózní, ale už je po všem.
Nemusíš se už ničeho bát.
Vy se už nemusíte bát.
Bože, nejradši bych byla mrtvá.
Proč, proboha?
Poslouchej mě. Tvé podráždění je čistě subjektivní.
Nerozumím tomu. Jsem příliš hloupá.
Jen si to představuješ. Nic se nestalo. Nikdo ti neubližuje.
Vyspi se na to.
Poplač si a pomodli se. To ti pomůže.
Vaše modlitby jsem slyšela.
"Díky Bohu je po všem."
Ty za to neděkuješ Bohu?
Jsi teď volná a můžeš dělat, co chceš.
Na co jsem ale dobrá? Co jste ze mě udělal?
Kam půjdu? Co budu dělat?
A co se mnou bude?
Tak to ti dělá starosti?
Já bych si z toho hlavu nedělal.
Jistě se někde snadno uchytíš.
Neuvědomil jsem si, že odejdeš.
Mohla by ses vdát.
Všichni muži nejsou zapřisáhlí staří mládenci jako já a plukovník.
Většina mužů jsou typy na ženění, ubožáci.
Nejsi ošklivá.
Občas je radost se na tebe podívat.
Ne teď, když jsi uplakaná.
To vypadáš pod psa,
ale když jsi ve své kůži, řekl bych, že jsi celkem pohledná.
Jdi spát, odpočiň si a ráno vstaneš...
a podíváš se do zrcadla. A bude to lepší.
Má matka by ti možná mohla najít vhodnou partii.
Tak to pro nás v Covent Garden není.
Jak to myslíš?
Já jsem prodávala květiny, ne sebe.
Ted když jste ze mě udělal dámu, nemohu prodávat nic jiného.
Nesmysl, Elizo. Nenapadej lidské vztahy...
řečmi o kupování a prodávání.
Nevdávej se, když nechceš.
Co jiného mi zbývá?
Existují jiné věci.
Co ten původní nápad s květinářstvím?
Pickering by ti to zařídil. Má peněz jako želez.
Platí za všechny ty hadříky, co máš.
A s pronájmem těch šperků to bude celých 200 liber.
No tak. To přejde.
Musím už jít. Chce se mi strašně spát.
Něco jsem hledal. Co to bylo?
Vaše trepky.
Ano, vlastně. Hodila jsi je po mně.
Než odejdete.
Patří mé šaty mně nebo plukovníku Pickeringovi?
Na co by k čertu byly Pickeringovi?
Proč si s tím teď děláš hlavu?
Co si mohu s sebou vzít?
Nechci, abyste mě nařkli z krádeže.
Z krádeže?
To jsi neměla říkat. To bylo bezcitné.
To mě mrzí. Jsem jen obyčejná hloupá holka a musím si dát pozor.
Mezi vámi a takovými, jako jsem já, nemohou být žádné city.
Řekl byste mi, co mi patří a co ne?
Vezmi si celou domácnost, chceš-li.
Až na ty šperky. Jsou půjčené. Stačí?
Počkejte.
Odnesl byste je k sobě do pokoje, aby byly v bezpečí?
Nechci riskovat, že by se ztratily.
Dej je sem! Kdyby patřily mně a ne klenotníkovi,
nacpal bych ti je do toho nevděčného chřtánu.
Ten prstýnek není klenotníkův. Koupil jste mi ho vy.
Už ho nechci.
Nebijte mě!
Bít tě? Ty hanebnice! Jak můžeš něco takového naznačit!
To tys mě uhodila. Zranila jsi mou duši.
To jsem ráda. Aspoň jsem se trochu pomstila.
Kvůli tobě jsem se rozčílil. To se mi téměř nikdy nestává.
Dnes už o tom nebudeme mluvit. Jdu spát.
Nechte sám vzkaz pro paní Pearceovou o té kávě,
protože já to neudělám.
Do háje s paní Pearceovou, do háje s kávou i s tebou!
Já blázen jsem s láskou daroval své tvrdě nabyté znalosti,
své ohledy a soukromí takové pouliční holce!
"Jen se těš, pane Higgins, jen se těš!
"Budeš brečet, ale sám zůstaneš
"Budeš trpět, křičet můžeš
"Nikdo však ti nepomůže
"Jen se těš"
"Touhle ulicí často kráčel jsem
"Vždy však zůstala mi pod nohama pevná zem
"Náhle si připadám, že v oblacích létám
"V ulici, kde jak vím, bydlíš ty
"Kvetou za ploty právě šeříky
"Slyšíš jinde v městě zpívat slavíky?
"Je snad jinde zář, jakou má tvoje tvář?
"Je jenom v ulici, kde bydlíš ty
"Ach, co jen mé srdce cítí
"Když vím, že blízko mne jsi
"Co jen mé srdce pocítí
"Když představím si, že vyjdeš ty
"Lidé zvědaví, ti mně..."
Miláčku.
Freddy, co tu děláte?
Nic. Trávím tu většinu večerů. Jen tady jsem šťastný.
Nesmějte se mi, slečno.
Neříkejte mi "slečno". Pro mě je dost dobrá Eliza.
Freddy, vy si nemyslíte, že jsem bezcitná pouliční holka, že?
Miláčku, jak bych mohl? Víš, co k tobě cítím.
Psal jsem ti dvakrát, třikrát denně. Archy papíru.
"Ty mluvíš a svět si zpívá
"A já se vznáším výš a výš
"Dotyk jen, mé srdce se zachvívá
"A nebe se snáší níž a níž..."
"Slova, slova, slova, už nechci žádná slova
"Ta poslouchám celý ten čas Nejdřív od něho, teď od tebe zas
"To sakra nic víc neznáš?
"O hvězdách na nebi nemluv už
"Dokaž mi svou lásku, bud muž
"Nechci tvé sny poslouchat
"Ale máš-li mě rád, dokaž to
"Uprostřed noci sami dva tu jsme
"Nemluv o jaru a obejmi mne
"Každý, kdo kdy poznal milování, ví, že
"není čas na povídání
"Možná políbits mě chtěl
"Nechci abys o tom vyprávěl
"Dokaž to!
"O lásce věčné nemudruj
"Velké věci mi neslibuj
"Dokaž to
"Básni nečti mi, písně nezpívej
"Časem neplýtvej, dokaž to
"Neříkej už, jak jsi láskou plál
"Nemluv už dál, dokaž to
"Nechci už slyšet žádná slova
"Opakovaná zas a znova
"Spolu měli bychom prožít tento sen
"Ale já z těch slov zoufalá jsem
"Nechtěl jsi mne v objetí vzít?
"Neříkej víc, dokaž to
"Dokaž to!
"Nečekej, až postupně stářím
"Ohnu se pod tíhou let
"Dokaž to hned!"
-Kam jdeš? -K řece.
-Proč? -Abych v ní udělala díru.
Elizo, miláčku, co tím myslíš?
-Ale já nemám peníze. -Já ano.
-Kam jdeš? -Tam, kam patřím.
Miláčku, chceš, abych šel s tebou?
"Tam bezstarostně žít
"Ach, to by bylo náramný!
"Čokoládu si furt jen brát
"U kamen si svý nohy hřát
"A spát a spát a spát
"Ach, to by bylo náramný!"
Kupte si kytici, slečno.
Ano, děkuji.
Dobrý den, slečno. Co si přejete?
Mohu si tu ohřát ruce?
Jasně, slečno.
Promiňte. Na chvilku sem myslel, že ste někdo jinej.
Kdo?
Promiňte, madam. To ranní světlo mě popletlo.
Mám vám zavolat taxík? Dáma jako vy by neměla sama...
chodit v tuhle hodinu po městě.
Ne, děkuji.
"Někdo byl by tam se mnou snad
"Ten by mě moh mít něžně rád
"A ještě víc mě hřát
"Ach, to by bylo...
"náramný!
"Náramný"
Přijďte zas, pane Doolittle. Jsme rádi, že jste byl naším hostem.
Díky, dobrej muži. Díky. Pojď.
Vemte paničku na výlet k moři.
Děkuju, pane Doolittle.
Tady se mi to líbilo. Musíme sem zajít častějc.
Tati?
Vidíš, Harry. Nemá se mnou slitování.
Poslal ji, aby mě špehovala v mý bídě. Moje vlastní krev.
Jo, sem na tom bídně. Můžeš mu to říct.
O čem to mluvíš? Proč jsi tak vyparáděný?
Jako bys to nevěděla.
Vrať se k tomu tvýmu chlápkovi a řekni mu, co mi udělal.
Co ti udělal?
Zničil mě, nic víc.
Svázal mě a předal do rukou buržoustů.
A ne abys ho bránila.
Nenapsal snad jednomu starýmu Američanovi, co se menuje Wallingford,
a co daroval 5 000 000$ na založení spolků na ochranu morálky,
že nejoriginálnější moralista v Anglii je pan Doolittle,
popelář?
To byl jistě jeden z jeho žertů.
Říkej tomu žert. Ušil na mě boudu. Vážně.
Ten starej prďola umřel a vodkázal mi 4 000 liber.
Kdo se ho ptal, aby ze mě udělal pána? Byl sem spokojenej. Volnej.
Já si říkal vo prachy každýmu druhýmu, stejně jako sem si řek jemu.
Ted mám po srandě a každej si říká vo prachy mně.
Před rokem sem neměl žádný příbuzný,
až na dva, co se mnou nemluvili.
Ted jich mám 50. Nikdo z nich si pořádně nic nevydělá.
Musím teď žít pro vostatní, ne pro sebe. Buržoazní morálka.
Pojď, Alfie, za pár hodin musíš bejt v kostele.
-V kostele? -Jo, v kostele.
To byla ta největší rána.
Proč myslíš, že sem vyšňořenej jako ňákej funebrák?
Tvoje macecha si mě chce vzít.
Ted dyž sem nóbl, chce bejt taky nóbl.
Když ti to tak vadí, tak proč ty peníze nevrátíš?
To je to hrozný, Elizo.
To se lehko řekne, zahoď je,
ale nemám k tomu kuráž.
Zastrašili mě, jo jo.
Koupili si mě. Tak je to.
To mi udělal ten tvůj povedenej profesor.
Není můj povedený profesor.
Tak von tě poslal zpátky, co?
Nejdřív ze mě udělá buržousta, a pak tě vyrazí, abych tě živil.
To byl jeho plán,
ale ty ho převezeš.
Nevrátíš se ke mně a nevemeš si vode mě ani halíř.
Si teď dáma, můžeš se postavit na vlastní nohy.
Jo, je to tak. Si teď dáma.
Málem jsem v tom taxíku zmrznul.
Elizo, chtěla by ses dneska dopoledne přijít na tu slávu podívat?
V kostele sv. Jiří na Hanoverským náměstí v deset.
Neradil bych ti to, ale seš zvaná.
Ne, díky, tati.
Už jsi to tu vyřídila?
Ano, Freddy, už jsem to vyřídila.
Hodně štěstí, tati.
Díky, Elizo.
Pojď, Alfie.
Kolik mi zbejvá času?
"Už jen pár hodin ti zbejvá
"Už jen málo času máš
"Pár hodin zbejvá
"Než dohráls navždy mariáš"
Takovýho pití a holek po celým Londýně.
A já mám na ně jen pár hodin.
Nalej mi, zlato.
"Já se dnes dopoledne žením
"Bim bam, zvon vyzvání, bim bam
"Vyvalte sudy, ať hrají dudy
"Jen ať tu svatbu nezmeškám
"Já se dnes dopoledne žením
"Sem v pucu vypadám moc fajn
"Tak, holky, pojďte, mě vyprovoďte
"Jen ať tu svatbu nezmeškám
"Když začnu tančit, kdo by mi hrál?
"Když začnu jančit, vykliďte sál!
"Já se dnes dopoledne žením
"Bim bam, zvon vyzvání, bim bam
"To bude nával a strašnej kravál
"Tak ať tu svatbu sám
"Božínku, ať tu svatbu...
"nezmeškám!
"Já se dnes dopoledne žením
"Bim bam, zvon vyzvání, bim bam
"Kdo síly dost má, pohni mi kostma
"Jen ať tu svatbu nezmeškám!
"Dejte mi ránu, dybych jen mrk
"Dybych šel k jiný, zakruťte jí krk
"Já se dnes dopoledne žením
"Bim bam, zvon vyzvání, bim bam
"Půjdu tam asi s Armádou spásy
"Jen když tu svatbu sám
"Božínku, ať tu svatbu...
"nezmeškám!
"Pošli mě bando, třeba rekomando
"Jen ať tu svatbu sám
"Božínku, ať tu svatbu nezmeškám!
"Už hvězdy na obloze blednou
"Noc odložila temný háv
"Svítání studí
"Londýn se budí
"Bud zdráv, kamaráde
"Bud zdráv
"Sbohem
"Já se dnes dopoledne žením
"Bim bam, zvon vyzvání, bim bam
"Všichni mě pozdravte a pak mě vypravte
"Jen ať tu svatbu sám, jen ať tu svatbu sám
"Božínku, ať tu svatbu...
"nezmeškám!"
Neřekla, kam jí máme poslat šaty?
Říkala jsem vám, pane, odnesla si je.
To je zpropadená věc. Eliza pláchla.
Včera večer ji paní Pearceová pustila a nic mi neřekla!
Co budu dělat? Ráno jsem dostal čaj místo kávy.
Nevím, kde co mám a jaké mám schůzky.
-Eliza by to věděla. -K čertu!
Nevystrašili jste ji včera něčím?
Přeci jsme na ni skoro nepromluvili.
Nešikanoval jste ji po mém odchodu?
Hodila po mně trepky.
Nezavdal jsem jí žádnou příčinu.
Hodila je po mně, než jsem stačil promluvit.
Mluvila příšerným jazykem. Byl jsem ohromen. Nechápu to.
Přiznala, že jsme se k ní chovali ohleduplně.
Jsem celý zkoprnělý!
Pickeringu, proboha, přestaňte být zkoprnělý a něco dělejte!
Zavolejte na policii. Na co ji máme?
Nemůžeme ji nahlásit policii...
jako zloděje nebo ztracený deštník.
A proč ne? Já ji chci najít.
Je moje. Dal jsem za ni pět liber.
Správně. Haló. Scotland Yard prosím.
Dejte mi prosím kávu.
Tady plukovník Pickering.
Ulice Wimpole 27A.
Chci nahlásit zmizelou osobu.
Slečnu Elizu Doolittlovou.
Asi jednadvacet.
Tak metr sedmdesát.
Oči? Počkejte, oči má...
Hnědé.
Vlasy? Propána. Takové neurčité barvy...
Hnědé, hnědé, hnědé!
Slyšeli jste ho? Hnědé, hnědé, hnědé.
Ne. Bydlí tady ve Wimpole...
Zhruba mezi třetí a čtvrtou dnes ráno, rozumím.
Ne... není naše příbuzná.
Řekněme dobrá známá.
Prosím?
Poslouchejte, váš tón se mi nelíbí.
Co tu to děvče dělá, je naše věc.
Vaše věc je přivést ji zpátky, aby to mohla dělat dál.
To tedy nechápu!
"Proč jen, proč od nás odešla asi?
"Poté co na plese tak dobře vedla si
"Co asi zklíčilo ji?
"Co asi posedlo ji? Tohle já vůbec nechápu"
Higginsi, mám kamaráda na policejním ředitelství. Třeba by nám pomohl.
Zkusím mu zavolat.
Whitehall č. 7244 prosím.
"Ženy rozum nemají, v tom to vězí
"V hlavě ony mají jen slámu a hadrů kusy
"Dráždí nás, rozčilují, drásají, provokují
"Ty šílené, bláznivé, otřesné husy"
Prosil bych pana Brewstera Budgina.
Ano, počkám.
Pickeringu, proč není žena jako muž?
Prosím?
Ano, proč nemůže být žena jako muž?
"Muži jsou čestní a stále přímí
"A vznešení, to každý míní
"Kdo často po zádech poklepe tě rád?
"Proč není žena kamarád?
"Proč každá z nich ty druhé napodobuje?
"Proč vlastní hlavu nepoužije?
"Proč dělají jen to, co jejich matky dělají?
"Proč nesnaží se spíš jak jejich otec být?
"Proč nemůže být žena jako muž?
"Muži jsou příjemní, jsou prostě jinačí
"Společnost jejich ti ke štěstí postačí
"Byl byste uražen, kdybych nemluvil celé hodiny?
"Byl byste rozzloben, kdybych chtěl skleničku pít?
"Byl byste dotčen, kdybych vám neposlal květiny?
"Proč jen žena nemůže jako vy být?
"Jeden muž z miliónu možná křičí trochu
"Občas najdeš jednoho, co chybičku má
"Trochu je pravdy na každém šprochu
"Ale obecně vzato jsme síla úžasná
"Proč nemůže být žena jako muž?
"Muži jsou přátelští a samá laskavost
"Nikdy nenajdeš lepší společnost
"Kdybych k jídlu pozdě přišel, záchvat byste měl?
"Kdybych dárek zapomněl, naříkal byste?
"Divil byste se, kdybych pryč s jiným mužem šel?
"Proč nemohou být ženy jako vy jste?"
Pan Brewster Budgin?
Bruzzie, hádej, kdo volá.
Správně. Propánakrále. Ty máš ale paměť.
Jak se máš? Jsem rád, že tě slyším.
Cože? Nepovídej, je to vážně 30 let?
Času jako vody.
Řeknu ti, proč volám.
Stalo se něco nepříjemného. Mohl bych za tebou přijít?
Ano. To by šlo. Ted hned?
Dobře. Díky.
Nazdar a moc ti děkuji.
Paní Pearceová, odcházím na policejní ředitelství.
Doufám, že ji najdete.
Panu Higginsovi bude scházet.
Panu Higginsovi? Ať jde k čertu. Mně bude scházet!
Paní Pearceová?
Kde je?
Šel na policejní ředitelství, pane.
Tak vidíte. Mám potíž a on běží pro pomoc. To je kamarád.
Paní Pearceová, vy jste žena.
"Proč žena nemůže být jako muž?
"Muž je tak milý, vždy kamarád
"Ze všech nesnází ti pomůže rád
"Vždy rozveselí mysl tvou, máš-li potíže
"Proč přítelem žena být nemůže?
"Proč jen ženy logicky myslet nezkusí?
"Proč myšlenek mají spleť?
"Proč umějí jen upravovat si vlasy
"Proč neupraví si radši v hlavě tu změť?
"Proč není žena trochu jako muž?
"Kdybych byl ženou, co na plese byla
"Kde celá společnost za princeznu ji měla
"Začal bych kvílet a houkat jako sova?
"Či chovat se doma jako na stromě?
"Utekl bych, aniž bych řekl slova?
"Proč nemůže být žena podobná mně?"
Říkáte opravdu že po tom, co jste pro ně udělala...
bez jediné chybičky,
tam jen seděli a nic vám neřekli?
Nehýčkali vás, neobdivovali vás, neříkali vám, jak jste byla úžasná?
Vůbec.
Jen si navzájem gratulovali, jak jsou skvělí.
Řekli, že jsou rádi, že je po všem...
a jaká to byla veliká nuda.
To je příšerné. Já bych po něm nehodila trepky,
ale pohrabáč.
Kdo je to?
Henry. Věděla jsem, že přijde.
Pamatujte si:
Nejenže jste tančila s princem, i jste se chovala jako princezna.
Máti, stala se zpropadená věc...
Ty!
Dobré odpoledne, profesore Higginsi. Daří se vám dobře?
Samozřejmě. Vám je vždycky dobře. Dal byste si trochu čaje?
Nezkoušej to na mě. Já tě to naučil.
Pojď domů a přestaň vyvádět.
Už bylo dost nepříjemností.
Výborně, Henry. Žádná žena by takovému pozvání neodolala.
Jak se sem ta nána dostala?
Eliza mě přišla ráno navštívit a udělala mi tím radost.
Nebudeš-li se chovat slušně, budeš muset odejít.
Já se mám chovat jako ve svátek...
kvůli téhle osobě, kterou jsem vytáhl z tržiště jako ovadlou hlávku?
Ano, přesně tak jsem to myslela.
To ať se spíš propadnu.
Jak jste se mohla naučit dobrým způsobům od mého syna?
Bylo to obtížné. A správnému chování bych se nenaučila,
nebýt plukovníka Pickeringa.
Dal mi najevo, že mě považuje...
za něco lepšího než jen obyčejnou květinářku.
Víte, paní Higginsová, kromě věcí, které se člověk může naučit,
rozdíl mezi dámou a květinářkou není v tom, jak se chová,
ale jak se ostatní chovají k ní.
Pro profesora Higginse budu stále květinářkou,
protože se mnou vždy jedná a bude jednat jako s květinářkou.
Pro plukovníka Pickeringa budu vždy dámou,
protože se mnou vždy jedná a bude jednat jako s dámou.
Henry, nezatínej zuby.
Přišel pan biskup. Mám ho uvést do zahrady?
Pan biskup a profesor? Proboha, jen to ne!
To by mě exkomunikovali.
Uveďte ho do knihovny.
Elizo, začne-li tu můj syn rozbíjet věci,
smíte ho dát vykázat.
Henry, radím ti, aby ses držel dvou námětů: počasí a zdraví.
Tak jsi se tedy pomstila, jak jsi řekla.
Stačilo ti to a budeš rozumná, nebo chceš ještě?
Chcete mě zpátky,
abych vám nosila trepky a snášela vaše nálady.
Já neříkám, že tě chci zpátky.
Tak o čem tedy mluvíme?
O tobě, ne o mně.
Vrátíš-li se, budu s tebou jednat jako vždycky.
Svou povahu ani způsoby měnit nebudu.
Mám stejné způsoby jako plukovník Pickering.
To není pravda. Jedná s květinářkou jako s vévodkyní.
Já jednám s vévodkyní jako s květinářkou.
Aha. Každému rovným dílem.
Nejde o to mít dobré...
či špatné způsoby, ani žádný jiný druh způsobů,
ale chovat se stejným způsobem ke všem.
Nejde o to, že se k tobě chovám hrubě,
ale že se chovám stejně k ostatním.
Je mi jedno, jak se chováte.
Nevadí mi, že mi spíláte. Ani modřiny by mi nevadily.
To jsem už zažila. Ale nechci, abyste mě přehlížel!
Jděte mi z cesty, pro vás tu nejsem.
Mluvíte o mně, jako bych byl krajina.
To také jste. Samý hrbol a výmol.
Ale já se bez vás obejdu. Nemyslete si, že ne!
Já vím. Říkal jsem ti to.
Asi tě nikdy nenapadlo,
jestli já se obejdu bez tebe?
Nesnažte se mi lichotit. Budete se muset beze mne obejít.
Obejdu se bez vás i beze všech ostatních.
Budete mi scházet. Něco jsem se z vašich idiotských názorů naučil.
To poníženě a vděčně přiznávám.
Máte můj hlas na gramofonu.
Až vám bude smutno, můžete si ho pustit. Jeho pocity nezraníte.
Vaši duši si ale pustit nemohu.
Jste ďábel!
Zkroutíte dívce srdce tak snadno,
jako když jí někdo zakroutí ruku, aby jí ublížil.
Proč bych se měla vracet?
Protože to bylo zábavné.
Zítra mě zas vyhodíte, když nebudu dělat to, co chcete.
Ano. Můžeš také odejít, když já nebudu dělat to, co chceš ty.
A žít s otcem?
Nebo prodávat květiny. Vzala by sis Pickeringa?
Ani vás bych si nevzala, a to jste mi věkem blíž.
-Bližší. -Mluvím, jak chci. Nejste můj učitel.
Tím být nechci, to si nemysli.
Mám dost nápadníků, co mě chtějí, jaká jsem.
Freddy Hill mi píše až třikrát denně.
Chcete tedy, abych byl poblázněný jako on?
Ne, to od vás nechci.
Chci trochu vlídnosti.
Vím, že jsem obyčejná hloupá holka a vy jste vzdělaný pán,
ale nechci být pro vás kus bláta.
Nedělala... jsem to všechno kvůli taxíkům a šatům,
ale protože nám spolu bylo dobře a já vás... začala...
mít ráda.
Nechci, abyste se mi dvořil,
a nezapomínám na rozdíly mezi námi, ale chci,
abychom byli jako přátelé.
Ale jistě. To chci i já.
A Pickering. Elizo, jsi pošetilá!
To není pořádná odpověď.
Je, dokud se budeš chovat idiotsky.
Jako dáma si nesmíš připadat opomíjená,
když se muži před tebou neplazí...
nebo když ti nedělají modřiny.
Připadám ti chladný, bezcitný, sobecký, že?
Jdi si za těmi, co jsou jako ty.
Vdej se za bohatého...
sentimentálního hrubiána, aby tě střídavě líbal a kopal.
Nevážíš-li si toho, co máš, vezmi si to, čeho si vážíš.
S vámi se nedá mluvit. Vše obrátíte proti mně.
Já nemám nikdy pravdu.
Nebuďte si tak jistý, že vám ležím u nohou,
že po mně můžete šlapat.
Vezmu si Freddyho, jak jen ho uživím.
Toho chudáka, co by neuměl být ani poslíčkem,
ani kdyby chtěl?
Nechápeš? Udělal jsem z tebe choť vhodnou pro krále!
Freddy mě miluje. Tím je pro mě králem.
Nechci, aby pracoval. Nebyl k tomu vychován.
Půjdu dělat učitelku.
A co budeš proboha učit?
Co jste mě naučil. Fonetiku.
Půjdu dělat asistentku tomu geniálnímu Maďarovi.
Tomu podvodníkovi? Tomu vlezlému ignorantovi?
Učit ho mé metody, mé objevy?
Jen se opovaž a zakroutím ti krkem!
Tak prosím! Mně je to jedno. Já věděla, že mě jednou uhodíte.
To je tvůj konec, pane Higgins.
Vaše řečičky a vyhrůžky mi nevadí.
"Já blázen myslela
"Že tě nic nepřemůže!
"Že myslela jsem, že jsi král
"Já ti věřila
"Holka hloupá, bláhová
"Byla jsem to hlava skopová
"Ne, ne, ty velikáne náš
"Nejsi tak převeliký, jak se zdáš"
Ty neomalený fracku!
Ani jeden nápad není z tvé hlavy. Ani jedno slovo bys beze mne neřekla.
"Každý rok jaro nastane bez tebe
"l Anglie tu zůstane bez tebe
"Na stromech plody budou zrát, v polích klasy budou stát
"A na čaje nás budou zvát bez tebe
"Hudba dál bude znít bez tebe
"Básníci budou žít bez tebe
"A ten déšť stále dští na té odlehlé poušti
"Stejně i to zůstane bez tebe
"Můžu být...
"bez tebe!
"Ty, můj příteli
"Co tak krásně mluvíš
"Klidně můžeš jít do
"Hartfordu, Herefordu a Hampshiru
"Přežijí i tam bez vás na mou víru
"Hrady budou stát tu dále
"My bez problémů budem stále žít jako dřív
"Bez tebe!"
Ty neomalený fracku!
"l bez tebe příliv dál břeh smáčí
"l bez tebe země dál se otáčí
"l bez tebe mraky letí oblohou
"To zmůžu i já, co oni zmohou
"Samotná nechci lkát bez tebe
"Na svých nohou budu stát bez tebe
"Do ulity vlez si zpět, já nemíním trpět..."
"Lidičky, já jsem vyhrál! Já vyhrál! Já vyhrál!
"Teprve teď se moje čelo laurem skví!
"Já chtěl z ní stvořit ženu, jež pozná svou cenu
"A já ji taky stvořil, toť mé vítězství!"
Elizo, jste senzační.
Ještě před chvílí jsem vás měl jak kámen na krku,
a teď jste jak pevná hráz.
Jako sesterská loď.
Tak se mi líbíte.
Sbohem, profesore Higginsi. Už se neuvidíme.
Máti!
Co se stalo?
Ona odešla.
Zajisté. Co jiného jsi čekal?
Co si teď počnu?
Budeš se muset bez ní obejít.
A to také udělám.
Spaluje-li jí Higginsův kyslík plíce,
ať si hledá zatuchlé místo, které jí bude vyhovovat.
Je jako sova oslepená mou září.
Jen ať si jde. Já to bez ní vydržím.
Vydržím to bez kohokoliv. Mám vlastní duši!
Vlastní jiskru božského plamene!
"Hrome!
"Já uvyklý byl na její tvář
"Bez ní nevidím ranní zář
"Já uvyklý byl na melodii, co pískala si každou chvíli
"Její úsměv, její zlost její radost i starost
"Pro mě teď přirozené jsou
"Tak jako proces dýchání
"Já spokojený byl a nezávislý, než jsem poznal ji
"A jistě dál bez ní si budu klidně žít
"A přec navyklý jsem na její zjev
"Na její hlas
"Na její tvář"
Vzít si Freddyho.
Takový dětinský nápad. Necitelný, zlomyslný, hloupý.
Ale ona toho bude litovat. Bude.
To nemá budoucnost!
"Již ji vidím, jak je za Freddyho vdaná
"V malém nuzném bytě pod střechou
"Činži platit třeba, ona ani halíř nemá
"Již ji vidím bezradnou, zoufalou
"Bude chtít dělat učitelku fonetiky
"Však nakonec prodávat půjde jen
"Almužnu svou bude přijímat s díky
"Zatímco manžel její prospí celý den
"Za rok či za dva, až předčasně zešediví
"A až jí růže v tvářích odkvetou
"Přijde domů a on pryč, bude se divit
"S Američankou ctižádostivou a bohatou
"Chudák Eliza!
"Jak zdrcující!
"Jak ponižující!
"Okouzlující!
"Pohled na ni smutný bude v ten večer osudný
"Až otrhaná a v slzách mi na dveře zazvoní
"Zklamaná a opuštěná, beznadějně zubožená
"Mám ji na milost vzít, či ji vlkům předhodit?
"Být k ní hodný anebo ji zatratit?
"Mám ji snad pustit do bytu, či vyhodit ji bez citu?
"Já člověk smířlivý jsem
"Z rodu těch, co by nikdy
"Názor svůj hrdý neopustili
"Člověk smířlivý jsem
"Avšak nechci ji vzít zpátky
"l kdyby na kolenou přišla prosit
"Ať se kaje, ať se snaží, ať se třese, mě to blaží
"Bouchnu dveřmi, satorie, máš to mít
Vdej se za Freddyho.
"Já uvyklý slýchat jsem
"Jak mi říká dobrý den
"Její radosti
"Její starosti
"Pro mě teď přirozené jsou
"Tak jako proces dýchání
"Jsem tak rád, že je jen žena, tak zapomenu na ni snáz
"Jako zlozvyku se jí zbavím
"A přec jsem uvyklý celý ten čas
"Slýchat denně
"Její hlas"
Vy ste ňáká namyšlená. Vím, že dává lekce, slyšela sem, jak to povídal.
Nepřišla sem vo nic prosit,
a jesi vám moje peníze nejsou dost dobrý, můžu jít jinam.
Dost dobré na co?
Dost dobrý pro vás. Ted už to víte.
Chci lekce. A chci za ně i platit,
žádná mejlka.
Co chcete, děvče?
Chci prodávat v květinářství,
a ne na rohu ulice.
Ale voni mě nechtěj, dokud nebudu mluvit víc nóbl. Řek, že mě může učit.
Mám prachy. Nechci nic zadarmo a von se mnou takle jedná.
Vím, kolik lekce stojí, a chci za ně zaplatit.
Nedám vám víc jak šilink. Je to na vás.
Nedá se tomu odolat. Je tak úžasně negramotná.
Tak strašně špinavá. Přijímám.
Udělám z téhle příšerné uličnice vévodkyni.
Umyla sem si ruce a vobličej, než sem šla.
Kde mám sakra trepky?